Досега в "Невероятните приключения на Джо-Джо"...
Излизай. Прибираме се.
Изчезвай. Не съм те викал. Ти ли ще ми помогнеш?
Това е Авдол. Мой египетски приятел, с когото се запознах преди 3 години.
Алени окови! - Какво?
Ще разкрия какво е! Може и да изглежда като зъл дух, но не е.
Джотаро, това, което мислиш за зъл дух,
е мощно видение, създадено от твоята жизнена енергия.
Това нещо, което се явява до теб, се нарича...
Станд!
Това е стогодишен ковчег, изваден от дъното
на Атлантическия океан преди 4 г. - Ковчег?
След проучването ми
разбрах, че този ковчег е бил на кораба, на който дядо ми
Джонатан Джостар е загинал.
Бил е празен, когато са го открили.
Но аз прекрасно знам какво е имало в него!
Двамата с Авдол се опитваме да го открием.
Той е въплъщение на злото! Казва се Дио!
Събудил се е от стогодишния си сън. Писано ни е да се бием с него!
И той има петното на врата. Този негодник си е присвоил
тялото на дядо ми Джонатан от врата надолу!
Джотаро! Почакай!
Забрави нещо! Голям си забраванко...
Забрави целувката за довиждане. - Кучка... Стига детинщини!
Добре! Приятен ден!
И таз добра...
Това е Джо-Джо. - Наистина ли?
Права си! Той е! - Добро утро, Джо-Джо.
Джо-Джо, какво прави, докато отсъстваше от училище 4 дни?
Абе, ей! Какво се вкопчи в ръката му?
Много си позволяваш! Чупка! - Какво искаш, плашило?
Млъкни, плоска дъска.
Плашило! - Дъска!
Трайте, бе! Стига сте врякали!
На мен го каза! - Напротив, на мен беше!
Джо-Джо, чакай!
Какво?
Джо-Джо!
Клоните...
Джо-Джо! - О, не!
Джо-Джо падна по стълбите! - Но се изправя.
Клоните са омекотили падането!
Клоните ли ми порязаха крака? Не.
Пострадах преди да падна! Затова и паднах по стълбите.
Но...
Джо-Джо! - Добре ли си?
Успя да призове доста силен Станд.
Сега е ясно...
Защо иска да се отърва от него.
Само че...
Той не може да се мери с моя Станд.
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО И ЗВЕЗДНИТЕ КРЪСТОНОСЦИ
И сбиращият се звезден прашец
към пробуждане зове ориста предначертана от векове.
А мъжете се изправят
пред пътешествие през пясъците на времето.
Тази карма като верига ни оплита.
Съдба, засенчваща светлината!
Ставай! Ставай! Ставай! - С куршум на гордостта...
Давай! Давай! Давай! - ... стреля неговата ръка!
Ще те сломи! Ще те сломи! - И нека юмруците му
носят свещеното видение с названието "Станд"!
Епизод 2 "Кой ще е съдникът?"
Изкара ми акъла. - Добре ли си, Джо-Джо?
Извади късмет. 15 см в страни, и щеше да паднеш на плочките.
Често се спъват по тези стълби. - От утре ме дръж за ръка, Джо-Джо.
Изглежда си си порязал крака.
Можеш да се превържеш с кърпичката.
Добре ли си? - Да. Само драскотина.
Почакай.
Благодаря. Не съм те виждал наоколо. В нашето училище ли си?
Казвам се Нориаки Какьоин. Прехвърлих се вчера.
Приятно ми е.
Каза, че се казва Какьоин. А и е симпатяга.
Мислиш ли? - И пак Джо-Джо ми харесва повече.
И на мен. - Как така?
Тогава бях слаб...
Понеже бях само глава.
Ако не бях откраднал тялото на Джонатан Джостар...
Ако не беше неговата енергия, нямаше да издържа дълго.
Нямаше да оцелея век на дъното на океана.
Но това тяло е свързано със здрави връзки с потомците си
и изглежда поддържа връзка с тях.
Вече знаят за моето съществуване.
Силата, която получих от тялото на Джонатан...
Станд!
Той също влияе на телата на потомците му.
Предимствата и недостатъците вървят ръка за ръка. Неминуемо е.
Трябва да ги унищожа... Да изтребя потомците на Джонатан.
Каква е тая тясна стая? Затова мразя Япония.
Авдол, как издържаш?
Доста е интересна тази "чаена церемония".
Каква ти чаена церемония?! Важното е да имаш разтворимо кафе!
Впрочем относно Дио...
Г-н Джостар, след като знаем за съществуването му,
значи ли, че и той знае за нас?
Може би. Но докато не знаем какво крои
или какви сили притежава...
Японското кафе е ужасно! - Това е американско.
Джо-Джо, къде си се порязал така? Пак ли си се бил?
И си свали шапката! Много е невъзпитано!
Че Джо-Джо някога ранявали ли са го в бой?
Изключено. - Абсолютно!
Имате право.
Ще се наложи да повярвам, че просто си паднал, разсейко.
Стой. Какво ще правиш? - Ще ти разрежа панталона.
Друг път. - Иначе не мога да помогна.
Ще го сваля. Не искам да се съсипе.
Изненадващо свидлив си. А докато Джо-Джо се съблича,
ще ви измеря температурите, за да докажа, че се правите на болни.
Настинали сме. - Да. Пускайте ни да си ходим.
Не може!
Какво е това?
Джотаро Куджо, днес ще умреш от моя Станд! - Нориаки Какьоин
Какьоин?
Почакайте... Докторе! Какво правите?
На какво ви прилича? Тръскам термометъра, разбира се.
Термометър? Докторе...
Това е писалка! - Писалка ли?
Прилича ли ви на писалка?
Как може да сте толкова прости?
Не различавате ли термометър от писалка?
Тогава... погледнете...
... по-хубаво!
Тя е...
Носител - Нориаки Какьоин
Окото ми! Окото ми!
Джо-Джо... Нали няма и ти да кажеш,
че и на теб ти прилича на писалка?
Как е толкова силна? Тази сила не е присъща на жена!
Видях, че нещо плъзна в нея. Станд ли беше?
Нориаки Какьоин... Той ли поряза крака ми на стълбите?
Именно. - Ти!
Здрасти. Скоро се срещаме.
Моят Станд облада сестрата и сега тя е под негов контрол.
Само ще я нараниш, ако го атакуваш, Джо-Джо.
Кой си ти, кучи сине? - Представих ти се. Нориаки Какьоин.
А моят Станд се казва Зеления жрец.
И въпреки че съм човек, аз съм му верен.
Затова ще те убия!
Няма и да я нараня.
Става ми ясно като го виждам.
Това е слаб Станд, умеещ единствено да обладава хората.
Какьоин, и това ли е твоят Станд? Зелен и на райета... Като зряла диня.
Ще съжаляваш, че го извади от нея.
Не пъчи гърди. Виждам отпечатъка на пръста ми на челото ти.
Ако смажа главата на твоя Станд като диня,
и твоята ще я последва същото.
Ще се наложи да те държа за малко. Докато те отведа при дъртия.
Ще се зарадва да те види.
А и аз искам да узная повече за Дио.
Какво? От ръцете на неговия Станд тече зелена течност?
Предупредих те, Джо-Джо, че ще съжаляваш.
Усети мощта на моя Зелен жрец! - Без резки движения!
Изумруден плясък!
Как ти се стори моят Изумруден плясък?
Това, което изглеждаше като течност от моя Станд,
бе въплъщение на разрушителна енергия! И тя прониза твоя Станд в гърдите.
Вътрешностите ти са разкъсани. Както и тези на сестрата.
Какво? Сигурен съм, че извадих твоя Станд от нея.
Нали ти казах.
Атакуваш ли моя Зелен жрец, ще нараниш и нея.
Моят Станд има по-голям обсег от твоя, но не си пада по открити пространства.
Предпочита да се крие в нещо.
Става раздразнителен, ако го извадиш.
Затова когато го изкара през гърлото й, той я нарани.
Ти си виновен, Джо-Джо! Ти си отговорен!
Вината е изцяло твоя, Джо-Джо! Ти сам го направи!
Ако ме беше оставил да те убия, тя нямаше да пострада.
Опитваш се да се изправиш? Но, уви,
ако ще те оприличавам с нещо, то ще е с боксова круша пред боксьор.
Изправи се само за да получиш още един удар.
Аз, Джотаро Куджо, съм заклеймен хулиган.
Често прекалявам с опонентите ми в сбиванията,
и някои още лежат в болница. Имаше един бъбрив, смотан даскал,
на когото дадох такъв урок, че повече не се вясна в даскалото.
В ресторантите, в които ми сервираха кофти храна,
си тръгвах, без да плащам сметката.
Обаче дори аз
мога да различа истинското зло.
Зло е, когато използваш слабите за собствени цели,
а после ги стъпкваш.
Особено жени!
Именно това направи ти!
Твоят Станд е невидим и за жертвата, и за закона. Затова...
Аз ще те съдя!
Зло? Тук грешиш.
Злото спада към загубилите, а правдата - към победителите.
Последният оцелял! Методът не е от значение!
Загубилият е злият. Време е да те довърша!
Загубилият е зъл ли?
Изумруден плясък!
В такъв случай...
Какво? Невъзможно! Той отрази моя Изумруден плясък?
Ти си злият!
Съдникът ще е... моят Станд!
Ама че мощен Станд...
Рани го в гърдите, понеже го завари неподготвен.
Добре че не е слаб Станд, но имах чувството, че ще се озлоби.
Размина се на косъм.
Ще се оправи, щом й окажат медицинска помощ.
Газова експлозия ли стана? - Дойде от медицинския кабинет!
Останете по стаите си! - Оставям останалото на тях.
Днес пропускам училище. Трябва да го накарам да ни разкаже за Дио.
Станд - Зеления жрец Носител - Нориаки Какьоин
Джотаро си мисли за мен в училище!
Сърцата ни са свързани. - Мечтай си.
Джотаро! Защо не си на училище? И кой е този човек?
Целият е в кръв! Нали не е твое дело?
Нямам работа с теб. Търся дъртия.
Мързи ме да го търся из цялото имение.
Мисля, че дядо ти е в стаята за чайни церемонии с г-н Авдол.
Джотаро... Нищо няма да кажеш на мама, нали?
Въпреки че умирам от притеснения по теб.
Но знам, че дълбоко в душата си
ти си добро момче.
Слушай. - Да?
Изглеждаш малко бледа тази сутрин. Добре ли си?
Добре съм, благодаря!
Знаех си.
Късно е за него.
Пътник е. В следващите няколко дни ще умре.
Не си ти виновен, Джотаро.
Ето, виж. Причината, поради която служи на Дио
и да иска смъртта ти...
... се крие тук! - Какво е това?
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3 & KoP3Le7o
Много лошо... При това положение... - Понякога настинките не са лоши.
И аз самият не съм сигурен. - От това се боях най-много!
Казвай какво ще правим!